Din episoadele anterioare...
Ascultați-mă! Vine furtuna. Haideți! Grăbiți-vă!
- Ce se întâmplă? - A simțit o picătură. Se apropie furtuna.
Trebuie să ducem coca în hambar sau pierdem toată recolta.
Stai! Spune-mi ce să fac.
Hai. Prinzi de la rădăcină și răsucești. Bine?
"Ea mi-a lipit degetele. Prietenul ei mi le-a cusut..."
- Ai spus că ești prietenul meu? - Nu, am spus că nu ești singură.
Nu e potrivit pentru tine.
- Și cine e? Tu?! - Nu știu. Ar fi așa de necrezut?
Nu vreau să se întâlnească cu tipul ăsta. Nu vreau să se întâlnească... cu niciun tip.
Vreau să se întâlnească... cu mine, cred.
Nu sunt chiar așa de rău, Ben.
Am întâlnit oameni care aveau nevoie de ajutor și... i-am ajutat.
Primul a fost un avocat din Belize căruia îi cedase ficatul.
Ai împușcat un vagabond pentru el?
- Nu, am găsit pe cineva. - Știi că și Clark are nevoie de o inimă?
- E la coada listei în New York. - Îmi pare rău să aud.
Zău? Cei ca tine distrug șansele celor ca ea. Ea face ce e corect.
- Așteaptă. - Speră o minune.
- Tu o vinzi celui mai bun ofertant. - Sunt mai mulți din ăștia decât miracole.
- A fost instabilă o vreme. - De ce nu mi-ai spus?
Respectam confidențialitatea medic pacient.
- Eu iau deciziile medicale pentru ea. - M-ai mințit în față. Ești concediată.
Nu se schimbă nimic. Sunt încă medicul ei.
Și unde ai să profesezi? Am fost singurul care ți-a oferit de lucru
după ce l-ai ucis pe copilul ăla în Statele Unite.
Pleacă din clinica mea.
Mănânci toate bucățile! Sunt cele mai bune din toată înghețata!
Am o problemă cu mâncatul noaptea.
Îmi pare rău. E un sindrom. Mai lasă-mă în pace, omulețule.
- Nu pot să dorm. Sunt un dezastru. - La fel și VCR-ul meu.
Păi e beta! Nimeni nu mai știe cum funcționează beta!
Vrei să vorbești cu ea? Nici măcar nu știe ce simți.
Nici măcar nu știe că am plecat.
Asta e mizeria de care sunt responsabil în acest moment.
Cum zici tu...
Mina a făcut o alegere. N-am fost eu.
Nu pot face nimic în legătură cu asta.
Mă mut în seara asta. N-o să-ți mai distrug viața.
Nu distrugi decât mobila, omule.
Îmi pare rău, Martha Stewart.
- Și înghețata mea. - Pleacă!
Pune câteva brancarde aici...
Se arată o zi grea... început de Săptămâna Mare, mult măcel.
- Profită de tot spațiul... - N-am văzut atâtea paturi de triaj
de la epidemia de mononucleoză din tabăra de vară.
- Vara lui '96. - Vom avea mult de lucru.
Vara iubirii. Știu de ce m-ai concediat.
Pentru că aveai sentimente și... trebuia să le experimentezi.
Nu te-am concediat pentru că aveam sentimente.
Am făcut-o deoarece Clark are nevoie de cea mai bună îngrijire.
Inima ei cedează. Dacă nu face transplant,
va muri în câteva săptămâni și tu nu ești un medic suficient de bun.
- Asta vrea. Nu plec nicăieri. - Ba ba. Amândoi plecați.
Columbia a trimis mesaj că e o inimă în New York.
Avionul pentru Lima decolează în trei ore. Numai așa ajungi la New York până la noapte.
- Dacă ea nu-i acolo, o vor da altcuiva. - Va fi.
- Ce e cu Minard? - Vine și ea. Clark insistă.
Aventură! Ea e un medic bun. Asta trebuie s-o recunoști.
Ascultă, omule... eu și Zee speram să ne luăm o zi liberă.
Glumești? O să fim cotropiți.
Am dublat asistentele și am adăugat șase infirmieri.
Unde e... luați-vă săptămâna viitoare vă rog.
Ne tot spui asta în ultimii ani și zilele noastre libere s-au adunat.
- Câte vă datorez? - Opt luni!
- Ei? - Ne datorezi opt luni de zile libere.
- Keeton, Keeton, să nu pleci... - O oră.
Aveți o oră în schimbul a opt luni.
Orice aveți de făcut, faceți repede și înainte să se aglomereze.
Înfuriem taurul... asta facem noi.
Înfuriem taurul.
Faci un mic comentariu despre Cupa Mondială...
Ai spus că e adorabil.
Pe naiba. Niște fraieri cu șosete lungi alergând o mingiucă.
E dulce. E ca un mini campionat de fotbal. E doar... ei haide.
Adevărul e că a fost așa de supărată cu Ryan
și eu am zis ca măcar să-i respect mai mult cultura...
Cultura ei preindustrială și barbară din secolul al XV-lea.
Ce e înfuriatul taurului?
E un taur. Oamenii îl înfurie. Ce-ai pățit la față?
- O repară puțină aloe. - Bine, pentru că azi ești șefă la urgențe.
O Săptămână a Patimilor fericită, Brenner!
Unde arde?
În New York. Inima lui Ryan.
De fapt, acum e în Ohio, dar va fi în New York.
- Pleci la New York... acum? - Hai, Minard! Ia viteză!
- O hrănești pe Cină? - Eu nici... nu mai stau cu tine.
Cred că alegem ruta pitorească.
Drumul principal spre pistă e blocat cu traficul de sărbătoare.
- Ăsta e mai rapid. - Și mai cu gropi.
Pentru cineva cu greață de la medicamente, probabil nu e...
- Vrei să conduci, Minard? - Nu, sunt doar preocupată pentru pacientă.
Mda. Sigur.
De-aia i-ai înfipt un fir în inimă pe la spatele meu.
Vreți să tăceți odată amândoi?!
Vă place sau nu, sunteți împreună, așa că pur și simplu...
...oprește.
LA CAPĂTUL LUMII Sezonul 1 Episodul 13
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Mama mea o să se supere.
Mi-a făcut părul special pentru paradă.
Cred că o să arate foarte bine.
Ăsta e un truc special de teren.
- Îți împletesc părul ca pe niște copci. - Se aude ceva de echipa de salvare?
Copilul spune că șoferul a fugit după ajutor acum o oră.
- Trebuie să fie zăpăciți de festival. - Deci se va întoarce.
Trebuie s-o ducem pe Ryan la avion.
E primul tău diagnostic cu care sunt de acord.
Keeton, Minard, ajutați-mă să mut pluta.
Ar trebui să stai jos cu masca de oxigen.
Da, dar cred că am auzit ceva.
Trebuie să mutăm pluta.
Stai, stai.
O să pierd parada?
Armadillo s-a așezat chiar în fața mea.
Sigur, are scheletul ăla greu. Eu cad precum o cărămidă.
Scotty, cauți în bagajul meu și îmi aduci camera?
- Vreau să fac o poză clinicii pentru site. - Care e site-ul?
GoMargeGo.com.
E un blog pentru cancer. Mama e în stadiul...
La sân. Stadiul IV.
Își tot arată fața urâtă. Sunt în a treia remisie.
Și de câte ori îl învinge Marge, facem o călătorie.
Ultima oară am fost șase luni cu bicicleta prin Europa.
- Destul de greu. - Asta nu-i nimic.
Am fost prin toată lumea în ultimii șase ani și bășicile mele o dovedesc.
Dar eu și băieții mei n-am fost niciodată mai apropiați.
Care-i paguba, doctore?
O simplă gleznă scrântită. Gheață și să-l țină ridicat.
Dar e nevoie de odihnă. Fără biciclete câteva zile.
Bine. Renunțăm la traseu o vreme.
Ce e cu atâția oameni în oraș?
- O festivitate de Paște? - Săptămâna Sfântă.
Sunt tot felul de activități prin oraș. - Haideți să vă arăt unde să faceți poze.
E foarte frumos ce faci pentru mama ta.
- Trebuie să vă distrați pe cinste. - Haide, Marge, haide.
Vreau să te ocupi de semnele vitale, bandaje și atele.
- Întrebări? - Ce e chestia aia de pe fața ta?
Poate întreabă pacienții...
Patul numărul 5 are nevoie de irigație.
Zece are... intoxicație cu alcool.
Și dna Sancez abia a primit rezultatele.
Și... felicitări! Sunteți însărcinată.
Scuze. O zi aglomerată.
Pablo...
- Pablo, ai o arsură severă la mână. - Da.
Poți să desfaci mâinile să le pot examina?
Nu pot, dnă doctor.
Bine...
- Drăguțe... mănuși? - Au fost.
Le-am luat noi pentru prima mea zi pe teren.
- Cu ce te ocupi? - Sunt polițist.
De curând.
Am încercat să confisc o petardă și m-am panicat ca o fetiță.
Adică a explodat în mâinile tale?
Poți să-mi pui sutien. Să fie oficial.
Am să-ți fac anestezie locală
și mă întorc să fac debridarea.
La ce se referă doamna când spune că face debridare?
Îți jupoaie pielea, amigo. Scuze.
Ucide-l!
Asta e sărbătoarea ta favorită?
Crăciunul nu te mulțumește? Veselia, luminile...
Doamnei îi place cât mai sângeros.
Dumnezeule, voi vorbiți de sângeros? Ziua Recunoștinței.
Ia stai așa.
Ziua Recunoștinței e despre curcan, femeie,
umplutură și plăcinte cu mere și alte asemenea bunătăți.
Violul și uciderea indigenilor nativi de către coloniștii europeni.
Dar tot plăcintă e și asta.
Toro!
Serios?
El ce face?
- Despre cine vorbești, femeie? - Despre tipul în tricou roz.
I-am tratat mama de dimineață.
- Doamne, e Scott? - Scott!
Nu știu cum funcționează, dar n-ar trebui să... evite taurul la fel ca toți ceilalți?
Scott, Scott!
Fugi! Mișcă-ți fundul, omule! E periculos!
Simți vreo durere?
- Te doare ceva? - Nu.
Bine. E bine. Camionul nu te strivește. Te blochează numai.
Am să mărșăluiesc la paradă anul ăsta?
S-ar putea să fie puțin cam târziu.
Nu putem să te scoatem încă.
Poate ai o rană pe care n-o vedem și nu vrem s-o înrăutățim.
O să fii bine. Da?
- Duceți-vă. - Ești sigură?
Da. Avionul pleacă în două ore. Nu pleci acum, nu ajungi.
Să ții camioneta stabilă. N-o miști până nu vine echipajul de salvare.
- Măsoară nivelul O2 la fiecare 15 minute. - Sunt mai îngrijorată pentru tine.
Nu știam că îți plac copiii.
Ei sunt în regulă. Doar că am obiceiul să-i ucid.
- Să nu ucizi pe nimeni. - Să nu mori.
Ne vedem în New York.
Nu, nu se întâmplă așa de Ziua Recunoștinței.
Voi îi spuneți fotbal. Eu îi spun selecție naturală cu caschete.
- E un sport, femeie. Există reguli. - Avem și noi reguli.
Numai că voi americanii nu stați niciodată suficient să le învățați.
Nu pot să repar aici. A pierdut o mare porțiune din zona femurală.
Pot să fac o punte cu un tub de perfuzie dar n-o să țină decât câteva ore.
- După asta, își va pierde piciorul. - Putem trimite după o grefă cu dacron?
Nu e timp. Are nevoie de o venă. Picioarele sunt făcute praf în ambele părți.
Trimite după grefă. Puștiul o să piardă azi un picior.
Măcar să putem spune părinților că am încercat.
Bună, dră doctor.
Am o mare problemă.
Nu mi-am văzut prietena de zile întregi. Ce mai face?
E praf. E de serviciu la camera de urgență
în ziua în care toți se îmbată și înfurie tauri ca să se amuze.
Diseară sărbătorim. Strânsul recoltei s-a încheiat.
Coca e ambalată în hambar... mulțumită ajutorului tău.
Nu mă simt foarte mândră.
Ei bine, s-a terminat... cel puțin pentru câteva luni.
- Ce-ai pățit? - Iritația asta. A început de la mână și...
continuă să se răspândească.
Ce e?
E iritație de la coca.
Am văzut-o la câțiva fermieri.
- E alergie. - Sunt alergică la coca?
Am să plec. Văd că ești ocupată.
- Mă întorc mai târziu. - Adun o dată
și trebuie să-l port ca pe semnul rușinii?!
- Te iau la 19:00. - Sunt alergică la...
... coca?!
Îmi dai mâna înapoi?
Mulțumesc.
Încerc să repar problema prietenei tale.
Da? Mulțumesc.
- E doar speriată, dnă doctor. - N-are dreptul să fie speriată.
Dacă are cineva acel drept, tu îl ai, Maria "meona".
Ce e de râs?
Mi-ai zis Maria meona.
Așa îți spune toată lumea. Nu e numele tău?
"Meona" înseamnă "orina".
Pipi.
De ce îți spun așa?
În fiecare an, biserica alege o fată
să meargă deasupra pe plută.
Acum trei ani am fost eu.
Și chiar înainte să înceapă,
am avut emoții.
Eu nu știu de ce vă îmbracă în rochii albe. E o culoare care nu iartă.
N-am mai fost aleasă niciodată.
La naiba cu ei. Doar pentru o greșeală micuță...
Dnă doctor, am făcut pipi pe mine...
Bine, o greșeală mare. Dar totuși...
La naiba cu ei.
- Ce e? Ce se-ntâmplă? - Doare!
Începe...
Ce e zgomotul ăla?
- Cauciucurile. Se dezumflă. - Camioneta o s-o strivească.
E în ordine. E în ordine.
Dacă Scott nu primește vena cuiva azi... își va pierde piciorul?
În mod normal, se testează compatibilitatea țesutului, dar nu avem
posibilitatea asta aici. Am trimis pe cineva la San Miguel
- pentru o grefă sintetică, dar... - Nu va ajunge la timp.
Nu trebuie să căutați o potrivire. Aveți una... eu.
Scott mi-a donat măduvă pentru transplant la a doua recidivă.
Asta înseamnă că se potrivește, nu?
Da, dar nu e fără riscuri.
Dat fiind trecutul cu chimioterapia, piciorul se poate umfla, infecție...
S-ar putea să vă pierdeți piciorul. Nu e o alegere ușoară.
Nu e o alegere.
Medicii mi-au dat patru luni de trăit. Asta era acum șase ani.
- Și așa trăiesc pe timp de împrumut. - Margie...
Cancerul se întoarce, Dave.
Pretindem că nu, dar așa e.
Ce să fac cu piciorul încă un an? Poate doi?
Scotty are nevoie de el încă 60 de ani.
Nu e o alegere.
- Hai să te pregătim pentru operație. - Bine.
Doare. Doare când respir.
Știu. Am să opresc durerea. Fetelor, veniți în jurul mașinii.
Voi ridicați câte puțin, eu o scot de acolo.
Dar celălalt doctor a zis că nu.
Știu ce-a spus celălalt doctor.
- Nu are întotdeauna dreptate. - Arată de parcă ar avea.
Ei bine, nu are. Eu sunt responsabilă și mă descurc. Bine?
Nu mai avem timp. Gata?
Când ajung la trei, cu toată puterea. Unu, doi, trei.
Ridicați!
Bun.
Unde te doare? Maria?
Ce dracului? Pulsul e slab. Tensiunea în scădere.
Nu prea pare să se descurce.
Rezistă, Pablo.
Dacă nu scoatem țesutul ars, poate cauza o infecție.
- N-ar trebui să ai dureri mari. - Nu e durerea.
Nu mă descurc bine cu... situațiile stresante.
Și ești polițist?
M-au ținut la birou în ultimii șapte ani.
- Mi se spune "el secretario". - Secretarul? Amuzant.
Le-am spus să mă trimită pe teren. Să dovedesc că pot mai mult.
Au spus să fiu mulțumit că am legitimație. Să nu mă apropii de vreo armă.
În sfârșit, azi nu erau destui polițiști, așa că m-au lăsat să încerc.
Și am ratat. M-am panicat.
Prima misiune adevărată pe teren
și am... tu chiar îmi iei pielea.
Nu pot ajunge la palme dacă ții mâinile așa strâns.
Vezi? Asta se întâmplă.
Intru în situații ca asta și... Dumnezeule!
- Pablo? - Iar se întâmplă.
- Ce se întâmplă? Respiră. - Nu pot.
Nu pot. Nu pot să respir.
- Cât are tensiunea? - Era 130 cu 80.
- Acum? - 190 cu 110.
Pablo, uită-te la mine.
Nu pot. Nu pot.
M-am oprit. Gata. Ne oprim.
- Și-ar putea pierde piciorul? - E dispusă să-și asume riscul.
Nu! Îi place să călătorească. Este...
- Voia să vadă toată lumea înainte să... - Ea vrea s-o facă, Scott.
- Nu! Îi place să călătorească. - O pregătesc deja.
Crede-mă, nu vrei să te duci la bal cu o proteză.
Dacă unul e doar puțin mai scurt decât celălalt,
ai să dansezi în cerc toată noaptea.
Nici nu știu cum arată balul.
În fiecare primăvară plecăm cu bicicleta... Antarctica sau în altă parte.
Pare mișto. Rece.
Știi ce-ar fi mișto?
Să merg la școală, nu să fiu tutelat,
să am și prieteni care nu-s doar pe Facebook,
să agăț fete.
De ce nu i-ai spus?
Sigur. "Auzi, mamă. Știu că încerci
"să-ți trăiești din plin viața,
"dar eu aș prefera să-mi bag mâna pe sub fustele fetelor,
"nu să-ți fac ție fericite ultimele zile pe pământ".
Dacă ai spune așa...
Azi l-am privit în față pe taurul acela.
Voiam să se termine totul.
Cum adică să se termine?
Îmi iubesc mama...
și nu vreau să moară,
dar vreau să ies din cursa asta.
L-ai lăsat pe taur să te ia în coarne? Ce-a fost în capul tău?
Nu m-am gândit.
Îmi voiam viața înapoi, dar nu așa.
Nu dacă trebuie să i-o iau pe a ei.
Nu vreau. Nu vreau vena.
Puștiul nu vrea.
Și ce vrei să faci, plasticianule? Să-i tai piciorul?
- Sigur că nu. - E minor.
Nu are creierul destul de dezvoltat cât să ia o decizie rațională,
mai ales una care îi va afecta
tot restul vieții. E decizia părinților.
Ei au zis să o facem. Și eu spun să o facem.
O s-o facem. Așa că tu și puștiul stați liniștiți
și lăsați-i pe adulți să se descurce.
Mai încet, Minard.
- Ce s-a întâmplat? - Camionul o strivea.
- A trebuit s-o scot. N-am avut de ales. - Și ce crezi?
Leziunile coloanei ar putea explica tensiunea arterială scăzută.
Și slăbiciunea picioarelor, dar nu și durerile.
Hemoragia intraabdominală ar explica tensiunea scăzută,
dar nu și slăbiciunea. Dacă e hemoragie internă,
trebuie să-i deschid toracele chiar acum.
Clamparea aortei ar opri hemoragia.
- Dar dacă e lezată coloana, atunci... - N-ar trebui să faci nimic.
Dacă îi clampezi aorta, o ucizi.
Bun, deci crezi că n-ar trebui să fac nimic.
Fiindcă mai degrabă n-aș face nimic.
Cum o iei, tot 50/50 este.
- Deci, spune-mi ce să fac. - Nu pot.
Poftim? Le spui tuturor ce să facă!
Doar asta faci, le spui ce să facă!
Nu pot lua o astfel de decizie prin telefon.
Tu ești cu pacientul. Trebuie să te bazezi pe instinct.
Instinctul meu s-a mai înșelat și înainte.
După ce faci o greșeală ca aceea făcută în rezidențiat,
n-o repeți. De-asta te-am angajat.
Dar apoi m-ai dat afară!
Ai spus că sunt un medic de rahat. Îți amintești?
Aveam... sentimente, după cum spuneai.
Bine, haide.
M-am înșelat, bine? În legătură cu toate.
Nu ești un medic de rahat
și n-o s-o dai în bară, nu astăzi.
Vei lua decizia corectă, Minard.
Am încredere în tine.
Tu... și tu. Am nevoie să mă ajutați.
O să-i deschidem toracele.
Cred că Minard o s-o omoare pe fetița aia.
Ce-mi dai?
Medicamente împotriva anxietății. Ai o problemă legată de panică.
De-asta ți se accelerează pulsul
și îți crește tensiunea în situații stresante,
dar vestea bună este că se poate trata.
Prin yoga și aromaterapie.
Am avut o pacientă în SUA
care se temea să vorbească în public
și își punea o picătură de ulei de levănțică
pe buze înainte de o prezentare
- și chiar o ajuta. - Ulei de levănțică?
Dar acum trebuie să-ți dau niște medicamente
de care chiar este nevoie, altfel vei face o infecție.
Se fac controale antidoping în poliție.
Nu am cum să iau un medicament pentru oameni slabi de înger.
Ulei de levănțică? Vrei să-mi dau cu așa ceva pe buze?
- 170 cu 95. - Sunt polițist!
Nu pot să mă dau cu ruj ca să arestez pe cineva.
- Bine. - Și dacă e jefuită o bancă?
- Să mă pun pe jos și să fac yoga? - Se întâmplă din nou.
- Fă-o odată. Suport. - 230 cu 115.
- Fă-o. Jupoaie-mă de piele. - Nu pot.
Tensiunea arterială e prea crescută.
- Nu-mi pasă. - Poți face accident vascular.
- Sunt polițist. - Iar eu sunt medic!
Și n-am de gând să te omor. Am depus un jurământ.
Și eu.
Ce vrei să fac?
Ai gătit vreodată cu mama ta?
Bine. Cam așa va fi.
Tu vei ține oasele și cartilagiile,
iar eu voi face
o delicioasă supă de ketchup.
Tu ai gătit vreodată cu mama ta?
Mama mea bea vodcă și mă trimitea în tabere de grăsani.
Trebuie să-i clampez aorta, adică artera principală
care merge la inimă, iar tu trebuie să-i ții depărtate coastele,
- până dau la o parte plămânii. - Bine.
Bine.
Pune mâinile aici și trage.
Bine.
În spatele ventriculului, evităm nervul frenic,
rămânem în fața coloanei vertebrale.
Nu cunosc niciunul din cuvintele astea.
- Am prins-o. - Și acum?
Acum ne rugăm s-o putem duce înapoi la clinică
în următoarele câteva ore până nu-i cedează organele interne.
N-am vrut să spun...
Bun.
O să-mi fie dor de multe lucruri din junglă.
Drumurile ne asfaltate nu fac parte din ele.
Verifică ceasul.
Avionul pleacă în 20 de minute.
Bine. Va fi bine.
Îmi va fi dor de multe lucruri din junglă.
Puțin mai la stânga. Așa, da.
Știai că Mina pleacă la New York?
Și eu aș fi plecat la New York sau măcar aș fi rămas
- în Minnesota. - Nici nu și-a luat "la revedere".
A trebuit să-i fac control corporal să o fac să-și dea seama
- că exist. - Vezi tu, eu știam
să fac o debridare a unei arsuri,
dar acum trebuie să-l bag pe tip
în sala de operații și să-l anesteziez.
E singura modalitate la care mă gândesc.
Eu nu pot face nimic pentru pacientul meu.
Acasă, eram medic. Acum sunt fermieră de cocaină.
Puștiul ăsta a sărit în fața taurului
fiindcă n-a avut curaj să poarte o discuție serioasă.
Înțeleg. Puțin mai la dreapta.
Da.
Acum facem o operație pe care n-o vrea,
dar nu-i va spune mamei sale,
fiindcă asta ar fi o discuție și mai grea.
Ce crede Cole?
Că sunt o glumă. Mereu a crezut așa.
Am încercat să discut cu el, dar... mă rog.
Puștiul ăla parcă-i o mămăligă.
Ce papagal e ăla care nu își apără cauza?
Ce fel de puștiulică plângăcios, slab de înger,
fără nicio personalitate, ar putea...
- Am înțeles. Mulțumesc. - Nu, nu te opri.
Un sfat grozav.
Nu te opri. Vino înapoi.
Păcat că s-a întâmplat așa ceva.
Noi trei ne simțeam bine la festival.
Aveți niște obiceiuri grozave pe aici.
Mulțumesc.
Anestezicele o "turtesc".
Bisturiu.
Plasticianule, îmi dai bisturiul?
Nu.
Nu?
Nu. Fiul tău nu vrea asta.
- Plasticianule! - Și-a făcut țăndări picioarele azi
fiindcă n-a avut curajul
- să ți se opună. - Ce faci?
- A fost un accident. - Nu a fost.
- Ce se întâmplă? - Doctorul meu și-a pierdut mințile.
- Vrea ca fiul tău să-și piardă piciorul. - N-am spus asta.
Nu cred că ar trebui să fie operat.
- Și ce vrei să spui? - Că, între a se înfrunta
cu un taur de 900 de kg și a o înfrunta pe mama lui,
a preferat taurul, deci noi ar trebui să ne oprim
și să ne gândim, chiar dacă e doar un adolescent nebun,
chiar dacă asta nu schimbă nimic,
chiar dacă are un creier nedezvoltat și plin de hormoni,
asta nu înseamnă că nu e real ceea ce simte el.
Nu înseamnă că nu trebuie să-l băgăm în seamă.
Va puteți ruga pentru o mașină și o targă?
Poate și pentru ceva de băut? Mi-ar prinde bine ceva de băut.
Crezi în Dumnezeu, domnișoară doctor?
În momentul de față, cred în trei lucruri...
o mașină, o targă și o băutură răcoritoare.
- Nu avem mașină. - Sunt foarte conștientă de asta.
Dar avem o targă.
Vezi?
După cum spuneam, dă-i naibii.
Bine, domnișoarelor. Să-i dăm drumul.
Cărați mai departe.
Cred că se mișcă puțin.
Ce faci?
Ce se întâmplă?
Nu vom pierde avionul ăla. Haide.
Sunt cel mai rău pacient al tău. Văd pe fața ta.
Nu e adevărat. Nu.
Nu, ți se citește pe față. Ce-i asta?
Nu-i... nimic. Te-am dezamăgit, da?
O simplă debridare.
Ar fi trebuit să pleci de mai multe ore.
Am știut mereu că sunt un bărbat scund,
dar nu m-a simțit niciodată mărunt.
Nu m-am simțit slab până azi, când am ratat singura treabă
pe care am vrut vreodată s-o fac din prima încercare.
Din nou.
Îmi pare rău.
- Ce umilitor. - În regulă, e doar un nou atac de panică.
O să-ți treacă, da? Respiră. Respiră.
Așa arată un atac de panică?
- Nu. - Ce înseamnă asta?
Înseamnă că nu ai o problemă la cap. Ci la inimă.
Dați-i 6 ml de adenozină.
Nu vom mai avea nevoie de sala de operație.
Mi-a spus doctorul ce ai zis.
Nu vreau să-ți stric ultimele zile. Nu pot face asta.
Crezi că, dacă mă oprești din călătorii, îmi distrugi viața?
Ești bolnavă
și sunt atâtea lucruri pe care încă nu le-ai văzut...
Alpii, Noua Zeelandă, parcul național Serengeti.
Deci, nu voi mai vedea Alpii.
Aș fi vrut să-i văd doar cu tine.
Voi fi fericită să-mi petrec zilele rămase
stând acasă și uitându-mă la televizor.
Vrei să mă obligi să-mi dai vena?
Iubitule, te-am obligat deja să faci prea multe lucruri nedorite.
Acum e decizia ta,
dar e amuzant că,
de când mi-ai donat măduva osoasă,
poate părea ciudat,
dar am simțit în mine o parte din tine...
Și, dacă pot și eu să fac asta,
o parte din mine va fi cu tine...
Mult după, știi?
Mult timp după.
Ție nu-ți place televizorul.
Ne luăm canalul Travel.
Bine.
N-ai fost chiar complet deplasat.
Mă faci să roșesc.
Taci din gură și pregătește din nou sala de operații, Fuller.
"Fuller"? Nu-mi mai zici "Plasticianule"?
Acum chiar mă faci să roșesc.
Bine. Aproape am ajuns, da?
Da? Aproape am ajuns la strada principală
- și poate prindem o mașină spre clinică. - Nu-mi mai simt picioarele!
Știu, dar vrei s-o ajuți pe prietena ta, nu-i așa?
Bine.
Aproape...
Mai departe.
Haide.
Bine. Bine.
Auzi, Isabella.
Îți amintești ce m-ai întrebat?
S-ar putea să ajung să cred.
Trebuie dusă urgent în sală, altfel i se distrug organele interne.
Bine, liniștește-te. Tocmai am făcut o grefă la un picior. Intru din nou.
Trebuie să văd dacă are hemoragie internă.
Nu ești în stare să operezi.
Dar dacă nu are, a stat fără sânge
- și în rinichi și în ficat și în intestine. - Stai jos, Minard.
- Poate s-au blocat toate. - Stai jos, Minard.
Ești mai bun decât un taxi, Keeton.
Să-i spun că am venit.
Bine.
Alo!
Suntem gata de îmbarcare.
Mi-au trimis mesaj cei de la banca de organe
acum câteva ore.
Nu l-am primit până acum.
Un lucru de care n-o să-mi fie dor
este semnalul atât de prost încât nici nu știi când cineva
încearcă să...
Ce-i?
Nu e viabilă. Inima s-a dus.
Bine. Plecăm oricum.
- Trebuie să fii într-un spital bun. - Urăsc spitalele.
- Haide. Ești medic. - Așa-i? Ce proastă alegere a meseriei.
Haide. N-o să stau să aștept.
Nu mai ai timp.
Nu vreau să mi-l petrec agățată de aparate în New York.
Ultimele câteva luni n-am făcut altceva decât cercetări, împunsături
- și analize. - Ryan!
Ben, am obosit. Vreau să termin cu astea.
Nu mai este decizia ta.
Nu este nici a lui Minard. E doar a mea.
Eu decid.
Vreau să merg acasă.
Doar să merg acasă.
Sună bine.
O să te dai la fetele din clasele mari cât ai clipi.
Și crede-mă, fără bariera lingvistică...
- Frate, va fi zi și noapte. - Grozav.
- Salut. - Salut.
Mă întorc la apartament. Vrei să te aștept?
Nu. Minard e plecată, așa că mă duc acasă.
- E aici. - Poftim?
S-au întors, așa că fii bărbat și spune-i.
Sau ai de gând să te ascunzi mai departe în casa mea,
- ca o japiță? - Bine...
Fă-o, omule. Sau va trebui să te arunci în fața taurului.
Da. Las lumina aprinsă.
Am auzit.
Îmi pare foarte rău.
Mulțumesc că te-ai ocupat tu astăzi.
De fapt, nu cred că-mi mulțumești.
La un moment dat, oamenii se serveau cu pansamente.
De obicei, las o cutie mare plină în față
- în zilele de festival. - Trebuia să-mi spui.
Scuză-mă.
Hai să ne uităm la iritația aia.
Pot fi mai multe cauze.
E coca, la fel...
... ca în cocaină.
E o poveste lungă,
la finalul căreia mă vei disprețui, așa că...
Când ai venit aici prima oară,
erai medicul perfect, o mașinărie,
un fel de spital steril în pantaloni sport.
Ei bine, nu mai sunt așa sterilă.
Dar nu mai ești nici prostuță.
Cu toții facem lucruri extreme pentru cei dragi, nu?
Îmi pare foarte rău.
Mai ești în țară?
Ai o boală numită tahicardie supraventriculară.
Inima ta face un fel de scurt-circuit în momente de stres
și produce atacuri de panică.
Toată viața mi-a fost teamă de tot.
Nu e nicio teamă. E ceva fizic. Poftim.
Verapamil. Ți l-am dat în sala de operații.
Unul pe zi și poți doborî câți spărgători de bancă vrei.
Nu trebuie să iau decât o pastilă?
Da. Și poți face orice. De exemplu...
Acum să terminăm asta, fiindcă am întâlnire deseară
și trebuie să ajungă din clipă-n clipă.
O bucată de petardă.
- Nu au fost petarde. - Cum adică?
Ne-au spus să nu discutăm despre asta.
Cred că e elementul surpriză.
M-am ars la mâini într-un balot de coca.
Poliția a dat foc astăzi fermelor,
mai mult de 100 în toată zona.
Acum faci tu un atac de panică?
Te rog... poți să preiei tu?
Aici erai.
Nu e momentul potrivit.
Te simți bine?
Și-a sfârtecat artera mezenterică.
Abdomenul era plin de sânge.
Ai luat decizia corectă.
- Ea... - Se va face bine.
Sunt îndrăgostit de tine.
Ar fi trebuit să plece la New York.
Ea a vrut să vină acasă.
Și noi ce facem,
stăm și ne uităm cum moare?
Ea a vrut să vină acasă.
Nu e casa ei. Nici a voastră.
E casa mea.
Voi toți sunteți doar musafiri
care ați stat foarte mult...
Dar în final, dintr-un motiv sau altul,
- cu toții va trebui... - Să te părăsim?
Vezi, aici greșești, nebuno.
Am depus cererea când ne-am cuplat prima oară,
dar abia acum am primit răspuns.
Uită-te.
E noul meu pașaport.
Am scăpat de cel american.
Mă gândesc că oricum nu mă voi întoarce prea curând la Poughkeepsie.
Uite, poate nu înțeleg eu tot,
dar asta-i treaba ta. Auzi, nebuno?
Mulțumesc.
Mi-au împușcat fiul.
A încercat să-i oprească.
Au ars totul.
Răni multiple prin împușcare.
Tensiunea arterială scade rapid.
Trebuie să-l ducem la clinică.
- Aduceți camionul! - Bine, bine.
Apasă.
Să nu-i dai drumul, bine?
Am preluat.
Trebuie să-ți creștem tensiunea, da?
Mestecă asta.
Îmi dai droguri cu forța.
Mestecă.
Cred că am stricat întâlnirea, nu?
Taci și mestecă.
Nu-mi placi.
Nu-mi place ce ești.
Nu-mi place ceea ce faci...
Dar nu mai am de ales.
Ea are nevoie de o inimă.
Asta e mai complicat.
Deci n-o poți face?
N-am spus asta.
Atunci când cumperi un rinichi,
cineva își pierde un rinichi.
Când cumperi o inimă,
devine mai serios totul.
Înțelegi ce vreau să spun?
Înțeleg.
Atunci, consideră rezolvat, Benji băiete.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript: www.addic7ed.com